EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
- Så vart bär det av? - Bakken.
- Bakken? - Ja, Bakken.
Jakob och jag hade en överenskommelse.
När allt det här var över och jag var frisk skulle vi till Bakken.
Varför inte nåt coolare som Disneyland?
- Som om du hade coolare drömmar. - Det har jag.
Berätta om en av dina coola drömmar.
Att åka till Mars. Det var rätt coolt.
- Det är ingen riktig dröm. - Jodå.
- Det är helt orealistiskt. - Är det realistiskt är det ingen dröm.
Det här blir en lång färd.
Simone.
Vad fan vill du?
- Vi följer med. - Jaså?
- Så ni kan överlämna honom till Apollon? - Du behöver mig, du klarar det inte själv.
Du är alltså en riktig superhjälte?
- Jag behöver dig inte. - Jag orkar inte bråka med dig.
Du tror kanske att du kan lösa nåt som ingen annan kunnat lösa,
men vi andra måste leva i verkligheten.
Apollon har resurserna för att bota Rasmus.
Om vi inte överlämnar honom dödar de oss. Fattar du?
Här.
- De har inte kommit långt, Sarah är svag. - Ni kan inte ge honom till Apollon.
Inget händer innan vi hittar dem, och det gör vi tillsammans.
Okej?
Jesus!
Varför sa du inte att det var jag?
Jag dödade dem, Simone.
Rasmus!
- De tänker överlämna dig till Apollon. - Simone skulle aldrig göra det.
Ta-da!
- Jag trodde att du skulle kissa. - Jag kan inte ha den dräkten på Bakken.
- Vad skulle folk säga? - Det är ju ingen där.
Nej, men jag är less på att bli daltad med.
Och de andra är inte här, så vi gör vad vi vill.
Det är kallt. Ta min jacka.
Vi kanske också skulle ge oss iväg. Om det var det vi skulle göra.
Om du fortfarande vill.
Alla sviker alla.
Vi sviker inte varandra.
Nej, men vi sviker Simone.
Hon svek oss... och Martin.
Patrick känner sig också sviken hela tiden.
Vi sa att vi skulle hålla ihop, men tänk om det inte finns nåt att hålla ihop om?
- Ska vi ge oss iväg eller inte? - Jag vet inte, Jean.
Jag vet inte om det finns nåt bättre än det här.
Kanske är alla såna.
Men vi...
Kanske var det inte meningen att nån skulle vara kvar här.
Hur fan kommer jag ut härifrån?
Videokort?
Var han beredd att dö för de här?
Var fan är Patrick?
Han kanske har följt med dem.
- En så stor idiot är han inte. - Det finns inga gränser för hans idioti.
Vad fan är det där?
Är det han?
Jag vet inte. Det här är inte som förut.
Varför har hon tagit av sig dräkten?
Gå inte för nära.
Du är tyst.
Tänk att Simone vill överlämna mig till Apollon.
Hon kanske tycker att du är jobbig.
- Ibland ville säkert Jakob slå mig... - Ja, men det gjorde han inte.
Simone sa att hon skulle skydda mig. Hon sa...
Inget.
Det måste vara irriterande.
Vadå?
Att inte kunna bli arg utan att döda allt möjligt.
Lite.
Tänk inte på din syster. Hon är inte här.
Skit i henne.
Ja, skit i henne.
Du, vi ska hit in.
- Skulle vi inte till Bakken? - Jo, men titta på mig. Jag ser hemsk ut.
- Var det inte därför du tog av dräkten? - Jag har aldrig köpt smink.
Inte jag heller.
- Är du okej? - Ja.
Är du säker på att vi inte ska...
Det går bra. Kom, vi ska vara snygga på Bakken.
Ja, men jag tror inte...
Vad fan...? Ja!
Jag vet inte. Ni kan inte få ut dem.
Vad fan gör de?
Efter Bakken...
...letar vi upp ett ställe där vi kan vara tills de slutar leta efter oss.
Där du kan vara i säkerhet.
- Ett sånt ställe finns inte. - Jodå, vi ska bara hitta det.
Vi fokuserar på här och nu.
Nu är du klar.
Det finns en spegel där borta.
Ja, men vi måste planera och fundera på...
Vad fan...?
Det var inte lätt med handskar.
- Men jag ser ju ut som en... - Clown! Perfekt till Bakken.
- Men att jag skulle vara snygg... - Det var bara nåt jag sa.
Men det här är grymt. Grymt.
Okej, jag tar bort det. Kom hit.
Du måste få av det.
- Har du övat på det? - Ja, mycket.
Så.
Du är väldigt fin.
Lugn, jag ska inte...
Fan! Tyst.
Vad fan gör de här?
- Ser du nåt? - Bara Apollon, men de är på väg bort.
Var fan är de?
Han har lämnat spår.
Den här vägen!
Hitåt!
De har varit här.
Jag kollar där bak.
- Jag förstår om du känner dig sviken. - Och jag vet att du är gravid.
Jag hittade graviditetstestet. Det är väl inte Lea eller Sarah.
Fie, jag förstår att du är desperat och vill överlämna honom till Apollon,
men det vore ett misstag.
Det är hemskt att Rasmus dödade Jakob och de andra...
- Jag måste tro att jag kan rädda honom. - Du vill rädda din bror, men...
Du tror inte på det.
Fie, vi vill samma sak.
Var är pojken?
Är du okej?
Va?
- Mår du sämre? - Nej, det går bra.
Jag är inte van vid att springa.
Vi kanske kan sova här i natt.
Här?
Ja. Det är trevligt.
Vi kan gå till Bakken i morgon när de öppnar.
Du är så överbeskyddande.
Jag kommer aldrig att kunna ta på dig.
Varför säger du det?
Jag kom bara på det nu.
Om jag gör det så dör du.
- Det vet du ju inte. - Jo.
Nu vet du faktiskt inte om jag vill att du ska ta på mig.
- Ganska creepy att säga så där. - Förlåt.
Det var inte...
Det är lugnt.
Jag älskade henne.
Över allt annat.
Det var för hennes skull jag klev upp på morgonen.
Hon gjorde att jag orkade.
Och nu finns hon inte längre.
Hon överlevde regnet.
Och allt som kom sen.
- Men sen kom ni. - Jag är ledsen.
Johanne har aldrig gjort nån förnär.
- Hon tänkte överlämna min lillebror. - För att rädda oss alla!
- Förstår du det? - Klaus... Klaus!
- Inget spelar nån roll! - Det är inte sant.
Johanne sa att de skulle ha pojken.
- Hon hade låtit er gå. - Inga fler behöver dö.
Men Johanne är död.
- Var är pojken? - Vi följer hans spår.
- Nej, Martin. - Han sätter ut märken.
- Nej, Martin! - Håll tyst.
Hör här... Titta på mig.
- Jag kan hitta honom åt dig. - Martin, nej!
- Håll käften! - Hallå, hallå!
Titta på mig. Vi hittar honom och ger honom till Apollon.
- Martin, du får inte. - Jag kan leta upp honom åt dig.
- Vi hittar honom. - Martin, sluta!
Martin, du får inte.
- Jag kommer tillbaka och hämtar er. - Du kan inte mena allvar.
Nej!
Redo att ringa 112?
Va? Vad menar du?
Jag kan få en anafylaktisk chock. Om det händer måste du ringa 112.
Förstår du?
112? Vad snackar du om?
Det var ett skämt. Jag dör bara i så fall.
Gör det inte, då.
Om jag inte gör det dör jag helt säkert.
Redo?
Sarah?
Sarah!
Lugna ner dig. Jag har gjort det tusen gånger.
Gå ut och ta en nypa luft.
Det måste vara härligt.
Va?
- Att vara förenad med nåt. - Jag vet inte varför det gör så här.
Det kvittar. Du kan nåt som ingen annan kan.
Du behöver inte vara rädd.
Jag önskar att jag var som du.
Du kan göra vad du vill.
Jag vill bara härifrån med dig.
- Är det verkligen allt du vill? - Ja, just nu.
Just nu.
Det är bra.
Det är det enda som betyder nåt.
De verkar sitta på ett och samma ställe.
Nej...
Vad fan håller de på med?
Vad fan är det här?
Det är han.
Varför skyddar ni honom?
Varför skyddar vi dem vi älskar?
Det är sjukt.
Försiktigt!
Du ska inte tro att vi är vänner.
Jag tror ingenting. Jag tror ingenting.
Hitta bara pojken.
Skit också!
- Martin försöker bara lösa det för oss. - Martin har ingen som helst jävla aning.
- Apollon löser ingenting. - Det gör inte du heller just nu.
Fie, du fattar inte.
Rasmus har varit inlåst i hela sitt liv.
Han har ingen koll. Han behöver mig.
- Nej, Rasmus behöver hjälp. - Ja, han behöver hjälp!
Och vem finns där för att hjälpa honom?
Han tror att jag tänker överlämna honom till Apollon.
Det var jag som skulle vara där
för att se honom i ögonen och säga att allt kommer att bli bra, men...
Jag tror att han vet hur du känner.
Hur kan han veta det?
Okej.
Ta den här.
Så hittar vi honom tillsammans, okej?
Okej.
Vad är det?
- Är du trött igen? - Nej.
- Det är lugnt om du är det. - Nej, jag behöver bara lite luft.
- Sarah, du är inte frisk. - Jag vill inte prata om det.
- Vad vill du, då? - Vill du veta vad jag vill?
Jag vill dricka mig aspackad
och hångla och ha sex
och springa hundra meter utan att nästan kollapsa efteråt.
Och inte ständigt behöva bli påmind och prata om den här jävla sjukdomen.
- Kan du göra nåt åt det? - Nej. Men du vet att jag förstår dig.
- Låt mig få sitta och andas lite. - Det är lugnt.
- Men vad gör vi när påsarna är slut? - Vi pratar inte om det.
Jag kan inte hjälpa dig. Jag får inte röra vid dig.
Jag kan inte göra nåt, för fan.
Jag tror att vi är här.
Kom!
Sarah, vänta lite.
Jag ska visa dig en sak.
- Titta där nere. - Vad har du gjort?
Oj!
Alla de andra är borta, och allt är kaos.
Jag vet inte vad som kommer att hända, men vi är här.
Tillsammans.
Vad är det här?
Det är ett kapell.
Ditt eget paradis.
- Har du gjort allt det? - Ja.
Till dig.
Det är jättefint.
Du kan sitta här och du kan...
...hitta dig en ny ledstjärna.
- Ledstjärna? - Ja.
Du trodde att Simone var ledstjärnan, men hon svek dig.
- Ja. - Så du får hitta en ny.
Du är gullig, men det här är inget paradis.
Varför inte?
För att vi dör av att vara här.
Vi kan inte överleva här.
Jag behöver ingen ledstjärna för att veta det.
Undan!
- Jean! - Ja, jag vet. Det var en löjlig idé.
- Jean! - Jag fattar.
Nån är på väg in!
- Är de tillbaka? - Nej, det är inte de.
De är inne.
Klart!
Det är klart att hon gick till Bakken.
Vad sunkigt det är här.
Ingen tar hand om det längre.
Vi ska dit upp.
Berg-och-dalbanan?
Ja, berg-och-dalbanan.
Sen då?
Det är allt.
Vad menar du med det?
Inget.
Va?
Kom nu bara.
Rasmus!
Fan. Sarah...
Jag tror att Simone är här.
- Jaha? - Vi måste iväg.
Nej, vi ska dit upp.
Kom nu.
Rasmus!
Det är dumt att ropa så där.
Apollon kan inte hjälpa oss.
Tror du att jag ger honom till dem?
Det ska jag inte.
Jag ska döda honom.
Lägg ner geväret.
Lägg ner det.
- Jag är inte rädd för att dö. - Lägg ner det!
Kom, vi måste skynda oss.
- Nej, de kommer den vägen! - Vilket håll?
In hit.
Vad fan är det där?
Jean, vad är det?
Vad fan...? Apollon är här. Vi måste ut.
- Kan vi komma ut? - Jag vet inte.
Jag har en idé. Kom!
Vi ska hit in!
- Vad har hänt här? - Strunt i det, hjälp mig med dörren.
Lea, håll utkik efter dem!
Jean! Kom igen!
Skynda, jag hör dem! De är på väg.
Nu, Lea!
- Ni, då? - In med dig, bara.
- Jag håller och du kryper under. - Då dör du!
- Du har Lea. - Hon dödar mig om jag lämnar dig.
- Båda kan inte stanna kvar. - Jo!
Eller så trycker man här.
In!
- Nu då? - Den där knappen.
- Vad gör den? - Håll för öronen. Lita på mig.
Varför följde du med?
För att vara med dig.
Vill du vara med mig?
Ja, alltså...
Eller...
Ja.
Ja, det vill jag.
Jag vill att du kysser mig.
Det kan jag inte, Sarah.
Jag överlever inte det här ändå.
Jag överlever inte i den här världen.
Du frågade mig vad jag vill.
Jag vill ha en helt fantastisk, vanlig dag
som slutar med en kyss.
Nej, Sarah.
Okej.
Vad händer? Vad gör du, Sarah?
Sarah, sätt dig ner.
Sarah... Sätt dig ner!
Du har rätt.
Vi kan aldrig vara ihop.
Du kommer aldrig att kunna röra vid mig. Bara en gång.
Sarah, sätt dig.
Okej.
Nej, för helvete! Du kan inte...
Det här var en bra dag. Varför kan vi inte få fler?
- För att... - Du tror att vi bara kan få en bra dag.
Men jag vill ha fler bra dagar tillsammans med dig!
Eller hur?
- Har du också haft en bra dag? - Jag har haft en skitbra dag.
Det blir aldrig riktigt bra.
- Vi kan aldrig... - Jo, om jag kan bli av med det.
Gör det inte för min skull.
Jag vill inte ha superkrafter om jag inte kan...
- Om du inte kan vadå? - Om jag inte... Jag vill...
Jag vill kunna ge dig en kyss, Sarah.
Rasmus!
Sarah!
Rasmus!
Vi kommer nu.
Då ska de andra dagarna också vara bra.
Det lovar jag.
Vad fan håller ni på med?
Vi ville bara ha en bra dag.
Martin.
Lugn.
Garantera hans säkerhet.
Men vi får väl lämna zonen?
Rasmus ska ingenstans ensam.
Hallå!
- Sluta! - Rasmus...
Hör här, du bestämmer inte över mig.
Ni pratar över huvudet på mig. Jag stannar här!
- Du vet inte hur farlig du är. - Jag bryr mig inte. Jag är med Sarah nu.
Du lovade att du skulle hjälpa mig.
Jag gör vad fan jag vill.
Nej! Släpp henne!
Nej. Släpp henne.
Nej!
Rasmus...
Gå härifrån.
Gå!
Är ni okej?
Fint.
Fint, fint.
Jäklar, det var obehagligt.
Och ännu värre för dem.
- Är de döda? - Det var de eller vi.
Varför kan det inte vara de och vi?
- Världen ser inte ut så längre. - Nej, men det borde den göra.
- Du har händerna fulla, grabben. - Ja.
Men jag gillar det.
Du har rätt.
Att överlämna Rasmus till Apollon är ingen lösning.
Jag vet inte, Fie. Jag...
Jag vet inte om jag kan bota Rasmus.
- Jag vet inte om jag tar fel. - Det lär vi märka.
Vi?
I en värld av usla valmöjligheter är du nog den bästa.
- Jag vet inte om det var en komplimang. - Inte?
Fundera på det.
- Vad gör du? - Du har rätt.
Det kan bli ett paradis, men vi måste försvara det.
- Men... - Jag är less på att fly.
- Allt brinner ner. - Då får vi bygga upp det igen.
Ingen ska få vinna över oss. Det var väl det du menade?
Alla andra vill slå sönder, döda och vinna.
Men det vill inte vi. Det vill inte du, Jean.
- Du vill bara göra mig glad. - Ja, men...
Men du gör mig inte glad.
Du gör mig lycklig.
Ska du bara stå där eller ska vi prata?
Va?
Jag vet inte.
Jag försöker bara skydda er.
Det vet jag.
Men tänk om jag inte vill att du ska skydda mig? Att du bara ska tro på mig?
- Det gör jag. Jag tror på dig. - Nej, det gör du inte.
Jag känner till riskerna, men jag vet också att alternativen är värre.
De där typerna ger blanka fan i oss.
Jag förstår det här bättre än du tror.
Det vet jag att du gör.
- Det gör du inte. - Jo.
Nej, det säger du bara.
Du kommer alltid att tycka att du vet bättre än jag.
Det fixar jag inte.
- Vad är det du inte fixar? - Jag fixar inte oss.
- Du fixar inte oss? - Nej, jag kan inte...
Simone, för fan.
- Om vi ska göra det här tillsammans... - Vi ska inte göra det här tillsammans.
Du är så jävla naiv.
Jävla naiv!
Vad är det?
Jag ville aldrig överlämna dig. Det vet du väl?
Jag kommer alltid att hjälpa dig. Jag skulle göra allt för dig.
- Det vet jag. - Det är alltid vi två.
Var har du varit?
Du måste se en grej.
Vi har hittat nåt.
Apollon har ett ställe i närheten där vi kan få ut kapslarna.
Vi slipper ta oss an dem. Vi kan fly.
Det är det inte. Jag har sett skisserna.
Självklart har de ett sånt ställe.
Så vi kan ta ut kapslarna?
De har gjort det. Det finns inte fler klipp efter det här.
Jag tror att vi kan komma härifrån.
Då gör vi det. Vi sticker, du och jag.
- Resten av gänget, då? - Det blir bara du och jag.
Schyst.
Undertexter: Fredrik Papp